Hvad du tror, er dit jeg, er en illusion.
Der findes intet jeg.
Tag en dyb indånding.
Tillad dig selv at opleve alt og intet.
Når du ånder ud, slipper du frygten.
– Du kan lægge det bekendte ... – Alt er godt.
... eller blive i smerten ...
– Donna! – Undskyld.
... og en blank side.
– Vi skal have mange rejer. – 2000 dollar?
– Ikke frosne. Det ser folk. – 2000? Skal I drukne nogen i dem?
Vil man være nogen på COMDEX, holder man store fester.
– Er standen god? – Jeg venter.
– Hvor meget koster den? – 18.000 dollar.
– Vil du ikke stille spørgsmål? – Får man valuta for pengene?
Det stemmer. Den 27. til den 2. Undskyld, venter du lige?
– Telefonen klikker. Ordner du det? – Ja, det gør jeg.
Hej igen. Undskyld mig.
C–23. Takker.
Commodore, Tandy, Cardiff Electric.
Det er stort!
Det er stort. Jeg har været der.
Er alt i orden?
– Er du ikke sur over COMDEX? – Hvad?
Hvorfor skulle jeg ville tage derhen? Det er for sælgere.
– De ser jo, hvad jeg har skabt. – Det stemmer.
Jeg vil savne dig.
Ja, i lige måde.
– Har du fortalt Gordon det? – Jeg udskyder det.
– Bliver han sur? – Gordon Clark?
– COMDEX! Fantastisk, ikke? – Jeg tror dig.
Man må have været der for at fatte det.
Jeg vil ikke overdrive, men det er utroligt.
Der er over 1000 stande i år. Alle er der.
Steve Jobs, Bill Gates, Mitch Kapor ...
IBM har to hoteletager, og festerne er fantastiske.
Da Donna og jeg var der, arbejdede vi os nedefter.
Vi gik til alle firmafester med god sprut.
Du har bestilt værelse på Norwich, ikke? Ellers må man vente på taxi.
Tro mig. Jeg lærte det på den hårde måde.
Tager du også derhen? Joe sagde, at han kun skulle bruge ét værelse.
Tager du til COMDEX uden mig?
Du var syg, og jeg glemte at fortælle det.
– Cameron skal heller ikke med. – Så er det fint!
– Du er ikke nødvendig der. – Jeg byggede den, Joe!
Nu skal vi sælge den. Det er mit område.
– Og hvis den går ned? – Som da du fremviste Symphonic?
Jeg ville ikke nævne det, men folk husker, hvad der skete.
Det må ikke distrahere potentielle købere.
Skal jeg bruge support, ringer jeg til dig.
Jeg har ikke knoklet for, at du får æren for The Giant.
Vi ses på stand C–23 på mandag!
Ånd ud, og slip frygten.
Du kan lægge det bekendte eller være tilbage ...
Hunt?
– Hvad laver du her? – Hej, Donna.
– Hvor længe har du været her? – Ikke ret længe. Jeg ville bare ...
– Det her var en fejltagelse. – Nej. Efter Lubbock troede jeg ...
Jeg burde ikke være her.
Er du rar at glemme, at du så mig?
Naturligvis. Vær ikke urolig. Men ... du kan ikke komme her på den måde.
Det ved jeg godt. Det sker ikke igen. Det lover jeg.
Du skal vide, at jeg synes, at du er en fantastisk kvinde.
Er alt i orden her?
Jeg så, I gravede jeres baghave op og lagde nyt græs.
Jeg vil ikke skulle bekymre mig om ukrudt.
Nej, det var varmen.
– Vi vandede ikke nok. – Okay.
Donna? Jeg er nødt til at tale med dig.
Vi aftalte, at vi skulle drøfte alle indkøb over 50 dollar.
– Dette var en nødsituation. – Hvilken nødsituation?
Joe vil holde mig væk fra COMDEX.
Der var ét hotelværelse ledigt, og flyet var dyrt.
Jeg betalte 455 dollar med vores kreditkort.
Jeg ville bare ... Jeg skal være der.
– Gør det fornødne. – Ja? Er du sikker?
Du er den bedste, Donna.
Tak! Jeg skal bestemme mig for et jakkesæt.
Du kan lide mig i blåt, men ingen må tro, at jeg er fra IBM.
– Godmorgen, Maylene. – Vent, John.
Jeg kan ikke tale forretning uden kaffe.
Jeg vidste ikke, at du ville komme her, Nathan.
Vil du have noget? En kop kaffe?
– Maylene ved, hvordan den skal være. – Nej tak.
– Hvad laver du her? – Du bad om penge til pc–projektet.
Ja, du sagde, at jeg skulle gå ad helvede til.
Sikket held du gjorde det. Jeg kunne ...
– Jeg har ombestemt mig. – Jeg er med.
Vil min ven, John Bosworth, have noget, burde jeg give det til ham.
Det er vel lidt tidligt til alkohol?
Morer du dig nu, Nathan?
Hej, Boz. Vi fik en ...
Hvem tror du, du er, og bare braser ind?
– Hvad hedder du? – Cameron.
Ud af mit kontor! Hvad tror du, at sekretæren er til for?
– Jeg vil ikke gentage mig selv! – Okay.
Du er vist lidt gnaven i dag, John.
Tillader du, så har jeg et møde.
Vi skal skille os ud fra alle andre pc–kompatible computere.
Camerons OS er helt unikt. Cameron?
Ja, det er ... interaktivt.
– Jeg kan vise jer det. – I tager helt fejl.
Skal maskinen skille sig ud i mængden –
– skal I tale om folkene bag maskinen. De blødte for dette.
Fremtiden er på vej, men vi bliver muligvis ikke en del af den.
Det er ikke gratis at være med.
Dem med penge vil tage æren, men den tilhører dem, som byggede pc'en.
Denne maskine er fremtiden. Få dem til at indse det.
– John Bosworth? Du er anholdt. – Kan vi gøre dette udenfor?
– Hvad? – Ingen rører computerne.
Forhold jer roligt, alle sammen! Vi lukker firmaet.
I må gå, når vi er færdige.
Intet, der tilhører firmaet, må forlade kontoret.
Vi lader jer gå så hurtigt som muligt.
Hold jer væk fra tastaturer. Hold op med at skrive.
Test den dør.
– Har du en nøgle til det lokale? – Ja.
Kom.
– Tag dine ejendele og gå ud. – Men jeg ...
Tag det med ud.
– Jeg siger, at du kiggede ind. – Nej, jeg møder ham senere.
Nu, da du er her, kan du underskrive hans afskedskort.
– Afskedskort? – Har du ikke hørt det?
Er han blevet forflyttet?
Han sagde op. Han kunne have sagt til lidt tidligere.
Forlader han Dallas?
Han sagde intet, og jeg spurgte ikke.
– Ved du noget? – Vi mødes hos dig og regner det ud.
De leder efter hackere. Bosworth kan ikke den slags.
Han kender tre mennesker, der kan. Er du en del af dette?
Bosworth spurgte, om jeg kendte til 414'erne. Det var så nemt.
Banken har næsten ikke noget sikkerhedssystem. Undskyld.
Vi ville give pengene tilbage, når vi havde solgt på COMDEX.
– Vi troede ikke, at Cardiff så det. – Ud med jer!
– Det er en misforståelse. – Nej.
– Vi ler ad det inden et døgn. – Du tager fejl, Gordon!
Hvad er det her?
– Kendte du noget til dette? – Nej.
– Jo, du var indblandet. – Nej.
– Jo, du var indblandet ... – Det var mig!
Jeg forsøgte at redde firmaet. Vi havde ingen penge.
I er psykotiske begge to.
Ellers var vi blevet lukket for flere uger siden.
Det var ikke en lille ting. Du røvede en bank!
Det var Cardiffs penge. Vi får det ind på salg.
Du burde have talt med mig! Nu er vores karrierer i fare.
Jeres karrierer? Jeg får muligvis fængsel.
– I to, altså. Jeg er så dum. – Hold op med at inkludere mig.
Hver gang der sker noget slemt, har du åbenbart fordele af det.
IBM fandt ud af, vi lavede en pc. Cameron mistede sin BIOS ...
Ja, han ødelagde den med vilje og lod dig se dum ud.
Nævnte han ikke det i sengen?
Stemmer det?
Det var sikkert dig, som angav Boz.
– Svar mig, Joe. – Ja, jeg gjorde det for omtalen.
– Undskyld, at du fik en dårlig dag. – Hvad?
Vil du virkelig dømme nogen nu? Hvorfor angriber du mig?
Jeg gav alt for den maskine. Du gav den kun et navn.
Du ødelægger ting. Du har aldrig skabt noget.
Jeg skabte jer to.
Er det forbi? Så er vi tilbage, hvor vi startede.
Åh gud. Jeg fatter ikke, at dette sker igen.
Er der ledige stillinger på TI?
Hvad skal jeg gøre, Donna?
– Undskyld. Det er for meget for mig. – Donna.
– Undskyld. Jeg har et møde. – Donna?
Jeg må igen sove på forældrenes sofa.
– Han er ludoman med gæld. – Fængslet burde løse det.
Man lader ikke en dinosaurus passe et computerfirma.
– Han skal sidde inde længe. – Han får i hvert fald mad.
Har du talt kode med ham? Han er et hulemenneske.
Han er en skiderik.
Joe MacMillan, Cardiff Electric.
Hej, Joe. Ses vi i Las Vegas i år?
Jeg vil give dig en mulighed for at være med fra starten.
En lille ordre før COMDEX, mens priserne er lave.
– Vi holder os nok til IBM. – IBM laver ikke en bærbar.
Ikke endnu.
– Hvor har du hørt det? – Alle taler om det.
– Hvornår kommer den? – Tidligt næste år.
– Tak, Jim. – Gerne. Intet problem.
Endelig er de faldet i søvn.
Skal du ikke sove? Du ser udmattet ud.
Jeg venter, til Gordon kommer.
– Har han ringet? – Nej.
Den slags er sket flere gange, siden ...
Siden han gravede hullet i haven? Den slags er sket, siden vi mødtes.
Jeg spørger bare. Klarer du det på arbejdet?
– Hunt skal forlade TI. – Hvad skete der? Blev han fyret?
Nej, han sagde op. Uden varsel.
De er jo vilde med ham. Hvorfor gjorde han det?
Jeg har vist begået en fejl, mor.
– Da vi var i Lubbock ... – Det var kun et tidsspørgsmål.
– Jeg gik ikke i seng med ham. – Hvad taler vi så om?
Jeg ved det ikke. Jeg troede bare ...
Jeg troede, at han var uinteresseret, men så kom han her i går aftes.
Der skete intet. Han blev nervøs og gik. Han stod uden for et stykke tid.
Ved Gordon noget?
Hvad skal jeg gøre, mor?
Din far og jeg elsker dig. Vi elsker Gordon, hvis du elsker ham.
Men nu er du ulykkelig.
Du klarer hele husholdningen, mens han er et andet sted.
Vi støtter og hjælper dig, alt det vi kan, indtil vi dør.
Men du må finde ud af, hvorfor vi hele tiden havner her.
Du må finde ud af, hvad der er bedst for dig og dine børn.
– Hvad laver du? – Hej, skat.
– Er det The Giant? – Ja, og jeg købte også mælk.
– Har du stjålet bevismateriale? – Nej, nej.
Var den bevismateriale, havde de beslaglagt den.
Det her ikke godt, Gordon.
Hold op med at se på mig og tænke: "Nu sker det igen."
"Det bliver som med Symphonic." Det gør det ikke.
Det bliver det ikke! Det lover jeg.
Det her er noget lort!
Det var rigtigt at bede din far om at stoppe pengetilskuddene.
Vidste du det? Hvor længe ..?
Jeg var vred i lang tid. Men det er jeg ikke længere.
Du havde ret. Er du bekymret for mig? Handler det om det?
Jeg klarer mig denne gang. Jeg har en plan.
Jeg gør det her sammen med Cameron og Joe.
– Hvad vil du gøre? – Tage til COMDEX.
Jeg tager derhen, sælger The Giant og skider på Nathan Cardiff.
Det er vanvittigt. Cameron er en efterlyst forbryder.
Det er skørt. Men du er også skør. Det er du virkelig.
Vi var begge skøre, men så valgte du at blive den fornuftige.
Du behøver ikke tage dig af mig!
Vær vanvittig sammen med mig.
Jeg har brug for din støtte her, Donna.
– Du ved, at jeg er her for dig. – Tak.
Cameron skal være i Austin. Jeg kan være der i morgen tidlig.
Så Joe, pakke og rejse til COMDEX. Jeg skal sælge en computer.
Min egen computer, som jeg sagde. Det lover jeg dig.
Jeg elsker dig.
– Hallo? – Det er mig, mor.
Hvad er der, skat? Er alt i orden?
Pigerne og jeg skal bo hos jer i et stykke tid.
Okay. Har du talt med Gordon om det her?
Kan du hente dem i morgen tidlig?
Jeg taler med Gordon, når han kommer hjem. De skal ikke høre det.
Jeg tager næste spil.
Jeg ville betale dyrt for at se dig bryde ind i Cardiff Electric.
– Ved Joe, at du har den? – Jeg kom først til dig.
Vi har ikke ligefrem været perfekte samarbejdspartnere.
– Du er også urimelig privat. – Vi ser på, hvad vi har til fælles.
Hvad nu, hvis vi tager The Giant til COMDEX og får bestillinger?
Cardiff tvinges til at åbne afdelingen igen.
– Hvorfor vil du have mig med? – Fordi du lavede den halve maskine.
Vi er de begavede, ikke Joe.
Nej, jeg har rigeligt med problemer.
Okay, det var forsøget værd.
Selv om vi har haft vores problemer –
– og jeg ikke rigtig forstår dit OS, så vil jeg forsøge at gøre det rette.
– Det der virker ikke på mig. – Jeg forsøger.
Det er bedre end MS–DOS, fordi det spørger, hvordan man har det.
Det er som at have sin mor inde i éns computer.
Hvordan lyder det?
Kom nu, Joe. Vi ved, du er derinde. Luk op!
– Hvad gør vi nu? – Vi burde ikke være indblandet.
Vent. Har du 30.000 på dig? Det har jeg ikke.
Alle vore check er dækningsløse.
Og helt ærligt, så er han god til at tale.
Du har en nøgle.
Pokkers, han er stukket af.
Nej, han bor sådan her.
Med vilje?
Jeg ved intet om ham.
Udover at han kan lide glas. Jeg ringer til Donna.
– Det husker jeg ikke. – Kom nu. Jeg vil høre om det.
– Jeg kan virkelig ikke. – Jeg fortæller om min første.
– Det var en Apple II. – Gud, hvor jeg er gammel.
Min mors nye kæreste købte den til mig i julegave.
Det var et ynkeligt forsøg på at blive populær.
Men inden nytårsaften havde jeg skilt den ad fire gange.
Hvor lang tid tog det at skille dig af med mors nye kæreste?
Han klarede at være der til påske.
– Du nævner aldrig din familie. – Der er ikke meget at sige.
Okay.
Det var nogle uger før jul –
– og jeg så Altair'en på forsiden af Popular Electronics.
Men jeg studerede og havde studiegæld.
Mine sidste penge gik til en forlovelsesring til Donna.
Lad mig gætte. En stor diamant?
Jeg og Donna plejede at skrive krypterede kærestebreve.
– Vi havde en egen polyalfabetisk ... – Nørder!
Jeg designede selv ringen og skrev krypteringen på den.
Den eneste måde at tyde koden på var sammen med Donnas ring.
Friede du til din kone med en dekoder–ring? Åh, Gordon ...
Jeg var kun 23 år.
Hun kan lide den slags, og den var flot. Platin med safirer.
Jeg ville give den til hende i julen.
Juledag skulle jeg hente ringen, men den var væk.
Jeg ledte efter den i hele lejligheden.
Så kommer Donna med min julegave.
Hun råber, at jeg skal holde op med at lede og åbne den.
Det var et Altair Computer Kit.
Hun havde ikke lånt fra forældrene. De kendte ikke engang til mig.
Det er utroligt, men hun havde fundet forlovelsesringen –
– og pantsat den for at købe en Altair til mig.
Hun sagde: "Køb mig en ring, når vi har solgt vores første pc."
Det er svært at forestille sig jer i min alder.
Jeg købte den til hende.
– Dekoder–ringen? – Ja, i sidste uge.
Jeg vidste, at vi ville sælge godt på COMDEX.
Jeg lod den samme juveler i Berkeley lave en og sende den til kontoret.
Den er nu gemt i garagen. Hun får den i næste uge.
Heftigt.
– Jeg håber, at vi sælger The Giant. – Det gør vi.
Åh gud!
– Hvad laver du her? – Jeg vil bare stille et spørgsmål.
Tog du til New York for det?
– Så kan jeg se, om du lyver. – Lad høre.
– Udvikler IBM en bærbar pc? – Ja, det gør vi.
Så du kan knuse min maskine og knuse mig?
– Det er ikke min afdeling. – Vær for en gangs skyld ærlig, far.
Det her lyder måske underligt, men det handler ikke om dig.
Tror du, at jeg kan ændre kursen for det hangarskibe, som er IBM?
Få dem til at bygge en for at såre dig? Du er skør.
Du kan trøste dig med, at den først kommer om et år.
Du kunne have ringet til mig for det. Sæt dig ned, og fortæl, hvad du vil.
– Det var alt, hvad jeg ville høre. – Sæt dig!
Nu begynder vi forfra.
Du har været i Dallas siden april.
Hvor var du før det?
Jeg kørte gennem hele landet for at finde ud af –
– om jeg er hendes søn eller din søn.
Selv om hun var død –
– må hun have levet et helt liv, efter at du sendte hende væk.
Steder, hun boede. Folk, som kendte hende ...
Jeg har talt med alle og forsøgte at finde noget af hende i mig.
Åh, Joe.
Minder jeg dig om hende? Er det derfor, du hader mig?
Jeg elsker dig.
Og jeg elskede din mor.
Du sagde, at hun forlod mig, og at hun døde 23 år, før hun gjorde det.
Jeg sendte hende væk, fordi hun næsten dræbte dig.
Og ja, jeg løj for at beskytte dig. Hun lod dig falde!
– Hun tog mig i det mindste op. – Hun var høj.
– Hun ønskede, at jeg skulle drømme. – Din mor var ingen drømmer.
Hun var fortabt.
En rigtig drømmer skaber noget af ingenting.
Det kræver hårdt arbejde.
Du forstår det. Det har du altid gjort.
På den måde ligner du heldigvis mig mere.
Hvis du flytter tilbage, finder jeg noget til dig.
Hos IBM?
– Folk har korte hukommelser. – Ikke jeg.
Vi ved begge, at du skal komme tilbage til virkeligheden.
Nu er du her.
Det vanskelige er slut.
Jeg må have ansvaret for den bærbare. Være ansvarlig for alt.
Vil du det, så løser jeg det på en eller anden måde.
Jeg er glad for, at du er tilbage.
– Hvad laver du her? – Vi ledte efter dig i går aftes.
– Sov du i min seng? – Ja, du bør anskaffe dig en sofa.
– Jeg skal bare hente mine ting. – Skal du af sted?
På IBM vil jeg bygge en bærbar pc, som faktisk bliver til virkelighed.
Jeg burde have gjort det fra starten.
Så opgiver du alle dine principper. Du svigter os.
Jeg sagde lige, at jeg tog fejl.
– Nu forstår jeg, hvordan du virker! – Godt. Skrid!
Du vil have kontrol over hver beslutning og regere over alle.
Men når du virkelig får mulighed for at være visionær –
– og føre os mod noget vigtigt, så går du videre.
Du er god til at snakke, Joe. Du er hverken ingeniør eller visionær.
Og du ved aldrig, hvornår du skal holde kæft!
Hvis du tager den glød med til COMDEX, får vi succes.
Overvej det. Hvor mange adm. direktører blev anholdt i sidste uge?
Der er over 1000 udstillere der.
Det er næsten umuligt at blive hørt, men folk vil stå i kø for at se os.
Og så imponerer vi dem.
– Men vi har ikke The Giant. – Jeg stjal den.
– Jeg tog den tilbage. – Du ...
Stjal du den? Du er vanvittig.
Det er sandt. For otte måneder siden ville jeg bare hjem fra arbejde.
I går brød jeg ind for at stjæle en computer, som jeg har skabt.
Cameron var en genial programmør med kun måneder til eksamen.
Hun stoppede og hackede sig ind i en banks computer.
John Bosworth, en sydstatsfyr, der hader Joe MacMillan.
Han svindlede for tusindvis af dollar bare for at holde os i live.
Du gjorde os vanvittige, så lad ikke, som om du har fundet din forstand.
Vi har The Giant. Den er klar.
– Vi skal bare have penge. – Hvabehar?
Vi behøver ... Vi skal have dine penge, Joe.
– Det her er alt, hvad jeg har. – Hvad?
Det her tøj og bilen er det eneste, jeg ejer.
Beklager, Gordon. Jeg narrede dig vist alligevel.
Hvor meget er bilen værd?
– Det var sådan en smuk bil. – Slip det.
Det går fint nu, Donna. De er begge med.
Joe solgte sin Porsche. Nu har vi penge til COMDEX.
Hvad er det her?
– Jeg tager med dig. – Gør du? Åh, Donna. Men pigerne?
De er hos mine forældre. Jeg formoder, at jeg er skør.
– Gode nyheder. Donna kommer med. – Godt. Jo flere, desto bedre.
Vi har et sidste stop, før vi kører.
Kom ind.
Det her var en temmelig dum idé.
– Er Barry din advokat? – Nej.
Barry ordner papirerne, men han er min ven.
Han betalte kautionen, før jeg overhovedet spurgte.
De vil ikke tro på, at du var alene. Du ved for lidt om det tekniske.
Vidste du, banken kørte en DEC–20 med TOPS til tidsplanssystemet?
Er man hurtig, før undtagelseshåndteringen går i gang –
– kan man trykke Ctrl–C og få en terminalsession på en konto –
– med interessante rettigheder blandt andet at køre Kermit.
Jeg havde en god lærer.
– Hvorfor kom du her? – Vi skal til COMDEX.
Er det sandt? Hvordan lykkedes det jer?
– Det er en guerillaoperation. – Det er sådan, det skal være.
Jeg klarer mig. Kom nu.
Tag til COMDEX. Imponer alle.
Gør det for mig.
Gå nu.
– Er alle klar? – Ja.
Vi skal til Vegas. COMDEX!
Tekster: Kirsten Buchkremer www.sdimedia.com